SERIALUL 'SPARTACUS" ESTE UN PORTRET AL VECHII SOCIETĂȚI ROMANE,
CE CONȚINE SCENE DE VIOLENȚĂ ȘI NUDITATE NERECOMANDATE MINORILOR.
Din episoadele anterioare...
Sclavii de rând nu vor fi niciodată gladiatori.
Ceva de care avem mare nevoie.
Cheile, repede !
Eliberează-i !
- Suntem tot mai numeroși. - Vom avea nevoie de mai multe arme.
Îți sunt recunoscătoare pentru amabilitatea ta,
să știi că o prețuiesc.
- E adevărat ? Te-ai culcat cu ea ? - Oenomaus...
Aș vrea să-i iei viața lui Gaius Claudius Glaber.
În această noapte pleacă spre Roma.
Oamenii tăi sunt acum ai mei.
SPARTACUS - RĂZBUNAREA
Episodul 8 - ECHILIBRU
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Unde mă duci ? Te rog, am un copil în pântec.
Se apropie cineva.
Urmează-mă și nu încerca să fugi.
Haide.
Ce te aduce așa departe de drum, frate ? Și cu o asemenea frumusețe ?
Mi-a murit calul.
Pădurile oferă un drum mai scurt pentru soția mea către Pompei.
Scurtat de o eternitate, dacă nu sunteți atenți.
Spartacus și nenorociții lui
au atacat recent o căruță nu foarte departe de aici.
Spartacus ?
Ar trebui să ne continuăm drumul, iubirea mea.
Dacă nu vrem să avem aceeași soartă nefericită.
Se pare că deja o aveți.
- Ce ai pățit la față ? - A căzut de pe cal.
Pe drumul către Pompei, da.
- Aveți treburi acolo ? - Carne și oase tranșate pentru monede.
Un măcelar ?
Are o rochie prea frumoasă pentru o soție de măcelar.
E gladiator !
Eu sunt soția pretorului...
Scuze.
Ajutați-mă ! Cineva să mă ajute !
Ajutați-mă !
Țipă încă o dată și-ți retez limba nenorocită.
Cere orice preț. Soțul meu îl va plăti pentru întoarcerea mea.
Nu vrea nicio recompensă.
- O să-mi iei viața ? - Nu, nu e a mea ca să ți-o iau.
- L-aș fi putut doborî cu sulița. - Era prea departe.
Cunoști distanța mai bine decât propria mea mână, nu-i așa ?
Știu multe lucruri despre mărețul și puternicul Spartacus.
- Măreț și puternic ? - Mărinimos și drept.
M-am uitat în interiorul inimii tale și am văzut ce e acolo.
N-ai fi găsit conținutul atât de mulțumitor,
dacă m-ai fi întâlnit în tinerețea mea.
Eram mai mult un animal decât un om.
Și cine a îmblânzit bestia ?
Soția ta, desigur...
Îmi cer scuze...
Ia viața femeii lui Glaber, așa cum el i-a luat-o femeii tale.
Pune capăt răzbunării tale,
și împreună cu ea întregii suferințe celor prinși între tine și dorințele tale.
Eu sunt de vină pentru soarta ei.
Dacă n-aș fi vorbit cu Gannicus,
n-ar fi aflat niciodată că Ilithyia e în drum spre Roma.
O scăpare nefericită a limbii.
Am vrut doar să-l conving pe Gannicus să aleagă calea potrivită.
Să te urmeze de bună voie și să se alăture vânării lui Spartacus.
Probabil că omul e mână-n mână cu tracul nenorocit.
Amândoi au fost sclavii casei tale, nu-i așa ?
Despărțiți de câțiva ani buni.
Nu s-au întâlnit unul pe altul.
Nu avem de unde să știm. Nu mai e un lucru important acum.
Gannicus îi ține ostatici pe soția și copilul meu nenăscut.
Dacă mai e în viață.
N-ar fi riscat să o ia din oraș doar ca să-i ia viața.
Încă trăiește.
Îi simt inima bătând ca și cum ar fi a mea.
Oamenii tăi ar trebui să caute în afara orașului
până când va fi găsită.
Ne-ar trebui luni să acoperim o asemenea suprafață
cu trupele pe care le avem.
Atunci trimite mesaj la Roma pentru ajutor.
Ceea ce s-a întâmplat nu se va afla în afara acestor ziduri.
Dar Ilithyia...
Care a fost răpită de sub nasul unui pretor al Romei.
Nu vreau ca Senatul să bârfească despre cum nu mi-am putut proteja soția.
O alegere înțeleaptă. Trebuie să te gândești la viitorul tău.
Vorbești de politică ?
Ilithyia este o prietenă prețioasă și soția ta.
Poartă în pântec copilul tău
și, împreună cu el, calea către averea lui Albinius.
Care va dispărea dacă nu este găsită.
Nu-mi ține morală cu ce e în joc.
Pretore.
Ai dus totul la bun sfârșit ?
Toate urmele întâmplării nefericite ale soției tale au fost șterse.
- Nimeni nu va afla despre asta. - Foarte bine.
Adună-ți oamenii.
Aș vrea un moment singur, Seppia.
În locul tău n-aș mai ridica vocea la el,
dacă vrei să mai rămâi pe această lume.
Fără binecuvântările Ilithyiei, aș vrea să o părăsesc repede.
Nu te-aș lăsa niciodată să ai o asemenea soartă, dragostea mea.
Cât timp îți prețuiesc compania.
Foarte bine...
Acum fii atentă la unghiul umerilor mei...
Îți va oferi un indiciu pentru următoarea...
- Înveți repede. - Am un avantaj să fiu învățată de un zeu.
Încă o dată.
Te lupți ca un nenorocit de copil !
Mă rog să regulezi mai bine decât lupți, Harudes !
Harudes !
Îți trădezi intențiile răcnind ca un țap turbat !
- Ce spune ? - Că te regulezi singur în cur.
Nemetes ! Ia poziția de luptă, Saxa !
O să folosim bețe de lemn și în lupte ?
Ține-ți gura și ascultă-l pe Oenomaus.
N-am nevoie de instrucțiuni. Știu cum să lupt.
Nu te voi învăța cum să te lupți, ci cum să câștigi.
Ca să nu ajungi din nou subjugat de către romani.
Prima poziție !
Atacați !
Nemetes are dreptate.
Cel puțin cu privire la lipsa armelor.
Să-i ia naiba pe zei.
- Ai răpit-o pe soția lui Glaber ? - Nu.
Mi-a fost adusă și voi avea grijă să aibă un sfârșit pe măsură.
Târfă ! Imploră pentru viața ta !
Pentru asta luptăm acum ?
Atacarea femeilor neajutorate și cu copii în pântece ?
Glaber n-a avut milă de soția mea.
O femeie ce merita mai mult decât cea care stă în fața ta.
Curvă nenorocită !
Plătește înainte să ai parte de păsărică, rahat nefolositor.
Dispari din fața mea.
Ridică-te, boșorogule !
Mai stai puțin, omule.
Vom avea plăcerea companiei tale.
Ce mai vrei de la mine, sirianule ?
Pe Gannicus.
Un gladiator cu renume în Capua.
A fost văzut frecventându-ți stabilimentul, nu-i așa ?
- Desfătându-se cu vin și târfe. - Da, pretore.
- Aș vrea să vorbesc cu omul. - Nu e aici.
Totuși trebuie să fie cineva printre voi
care a împărțit băutură și alte plăceri cu el...
Aș vrea să știu ce spunea despre locul unde se ascunde.
Și eu aș vrea încă un pahar și o târfă pe mădularul meu...
Să vă întreb încă o dată.
Care dintre voi a vorbit cu Gannicus ?
Dezamăgitor.
Așteaptă !
L-am văzut pe Gannicus vorbind !
- Cine a fost confidentul lui ? - Sclava mea, Marcia.
Unde e ?
Sirianul tău nenorocit a crucificat-o.
Și încă n-am fost despăgubit pentru pierderea survenită...
Gannicus mi-a luat ceva și voi avea grijă să-mi fie returnat.
Întreabă-i pe toți.
Te rog să nu faci asta...
Aceleași cuvinte au fost rostite de soția mea ?
Înainte ca săbiile romanilor
să o smulgă pentru eternitate din brațele mele.
N-am cunoscut-o.
Mâinile mele nu sunt pătate de faptă.
Soțul tău nu poate pretinde același lucru.
El e cel care a condamnat-o la sclavie.
A dispărut de pe această lume din cauza asta.
Și mă voi răzbuna pe măsură.
Nu poți face asta !
Copilul meu...
Sură și cu mine vorbeam adeseori de copii.
Despre familia pe care o vom avea, refuzată acum pentru eternitate.
Așa cum o voi lua și pe a lui Glaber acum.
Copilul e al tău !
Minți.
De ce aș minți ? Este crudul adevăr.
Sângerarea lunară a încetat după ce ai venit la mine în vila Batiatus.
Lucreția mi-l promisese pe Crixus. O festă oribilă.
O amintire ce ți-a rămas întipărită, nu-i așa ?
A acelei nopți în care m-ai regulat.
Da.
Așa cum a rămas și cea cu mâinile mele pe gâtul tău.
Atunci du la bun sfârșit ceea ce au început.
Ia-mi viața și pe a copilului tău.
Și nevasta să-ți întoarcă spatele în viața de apoi pentru ce ai făcut.
E adevărat că a fost un campion în arenă ?
Am crezut că tu umbli doar cu Nemetes.
Deocamdată.
Oenomaus nu pare bucuros de întoarcerea ta.
Nici nu mă așteptam să fiu îmbrățișat ca un frate.
Nici eu nu credeam că te voi mai vedea în viața asta.
Totuși, iată-te.
Dacă toate lucrurile s-ar înfăptui tot atât de ușor.
Am văzut legătura dintre voi.
Oricare ar fi cauza neînțelegerii, va dispărea.
Aș face orice ca să fiu din nou prețuit de el.
Capturarea târfei pretorului este un început bun.
E o faptă impresionantă ce va ajuta cauzei noastre.
Vreau doar să se sfârșească.
- S-a terminat ? - Încă trăiește.
Am devenit dușmanul Romei ca s-o aduc în mâinile tale.
Doar ca să le găsesc tremurând și fără curaj.
Eu nu sunt Glaber,
să ucid o femeie pentru faptele sale.
Cum rămâne cu femeile crucificate pe străzile din Capua ?
Au fost torturate fiindcă au îndrăznit să-ți șoptească numele,
iar ochii le străluceau, gândindu-se la libertate și răzvrătire.
Ucide-o și termină totul chiar acum !
Altfel, mulți alții vor muri în numele cauzei tale.
Doar rugăciunile nu te vor ajuta în aceste vremuri întunecate.
Trebuie să căutăm puterea în noi înșine pentru a găsi putere și hotărâre.
Zeii ți-au întors spatele, cum au abandonat-o și pe Ilithyia ?
Sunt mereu alături de noi. Îi simțim pretutindeni...
La fiecare atingere...
Ne arată drumul pentru a ne împlini destinul.
Gaius se va bucura să audă așa ceva.
Nu Gaius deține cheia salvării Ilithyiei.
Atunci mă tem că zeii că ți-au arătat un drum greșit.
Eu nu comand nicio armată și nici nu-l pot influența pe Gannicus.
Însă un mesaj din partea ta îl poate aduce pe Varinius de la Roma,
iar alături de el...
Gaius a spus clar și răspicat ce părere are !
Nu trebuie să spunem nimănui ce s-a întâmplat.
A spus-o din disperare.
Nu vrea ajutor, deși tot ce a construit se destramă.
Seppia !
Ai fost în grațiile pretorului Varinius. Trimite-i mesaj și vei din nou.
Au fost mofturi ale copilăriei...
Acum preocupările mele sunt ale unei femei în toată firea.
Am avut o zi lungă. Vino să ne odihnim.
O să discutăm dimineață.
Îmi cer scuze, încă nu vreau să mă odihnesc.
Mă duc să vorbesc cu Gaius ca să-l liniștesc.
Doar o să vorbești ?
Sunt musafir în casa asta. Nu vreau decât să-i mulțumesc.
Nu-ți face cinste așa ceva, Seppia. Zeii nu vor accepta...
Zeii n-au făcut nimic cât fratele meu a fost ucis.
Toate astea m-au condus să-mi caut refugiu în casa asta.
Nu înțelegi ? Zeii m-au trimis în calea lui Gaius.
Așa cum ei au luat-o pe Ilithyia din viața lui.
Liniștește-te, nu vreau să-ți fac rău.
Tu m-ai ajutat...
când animalele acelea au sărit pe mine când am fost adusă aici.
Nu mă îndrăgi prea tare. Sunt la fel ca acele animale...
Pentru copil.
Cel puțin n-o să mori de foame.
Nu ai niciun însemn. Ești un om liber ?
Sunt roman, la fel ca tine și oamenii tăi.
- Lupți cu Spartacus împotriva Romei ? - Lupt pentru dreptate !
Dreptate ? Spartacus vrea să distrugă tot ce înseamnă ceva pentru noi.
Și a început prea târziu !
Sulla mi-a luat pământurile cu mulți ani în urmă,
măcelărindu-i pe cei care s-au opus.
Tot ce a furat, a oferit ca și cadou oamenilor săi cei mai loiali.
Toți erau romani...
Așa pierdere te-a făcut să suferi de-a lungul anilor...
O să-ți ridic povara asta de umeri.
Și eu am crezut că ești neajutorată...
Crezi că ai puterea să întorci timpul ca să corectezi greșelile trecutului ?
Soțul meu e pretorul Romei.
Pe mine mă iubește, fiind fiica cea mare a familiei mele.
Fiul meu îi va moșteni numele și averea.
Păstrează-ți laudele pentru altcineva.
Eu nu te pot elibera.
Ne vom pierde capul înainte să facem vreo mișcare.
Nu-ți cer așa ceva.
Doar să trimiți un mesaj cu locația în care mă ține Spartacus.
Nu-i nevoie să trăiești în felul ăsta.
Încă mai poți primi înapoi tot ce ți-a fost luat,
printr-o simplă poruncă a soțului meu.
- Mi-au luat multe... - Vei fi răsplătit.
Îți vei recăpăta vechea viață, în schimbul vieții mele...
și a copilului pe care-l port.
- Spune că e al tău ? - E cât se poate de convinsă.
E o viperă mincinoasă care ar spune orice ca să scape.
S-ar putea ca acum să spună adevărul.
Îți amintești seara din vila lui Batiatus
când ai servit purtând o mască ?
- Trebuia să te culci cu Licinia... - Ea purta masca zeiței Diana.
Însă sub mască nu era Licinia.
Ilithyia... De ce nu mi-ai spus ?
Ce rost ar fi avut ?
Niciunul...
Nici pentru tine n-ar trebui să însemne acum ceva.
Chiar dacă e adevărat, îți spune doar pentru a-ți forța mâna.
E o proastă !
Nu poate avea copilul care soției mele i-a fost interzis.
Omoar-o pe Ilithyia !
Și îngroapă lângă ea tot ce ți-a produs suferință !
Să-l fac pe Glaber să sufere e lucrul pe care mi-l doresc cel mai mult.
Dacă-i voi face și eu la fel, cum să nu ajung la fel ca el ?
Unui asemenea om, chiar și soția mea i-ar întoarce spatele.
- Nu eram sigură dacă vei avea chef. - Cine n-ar avea ?
Nu oferta ta m-a pus pe gânduri.
Mai degrabă, atenția ta față de cei aflați la nevoie.
Soarta moștenitorului meu mă îngrijorează.
- Și cea a soției tale ? - Nu contează la fel de mult.
Căsătoria chiar nu înseamnă nimic ?
A fost o perioadă când ne iubeam cu înflăcărare.
Însă flacăra s-a stins și acele amintiri sunt deja uitate.
O să-ți aprind eu focul, așa cum merită cineva ca tine.
Albinius nu avea o părere prea bună despre mine.
Nici ceilalți din Senat.
Privește-i în ochi când le vei arăta capul lui Spartacus
și vei vedea cum te respectă.
Iar fratele meu va fi răzbunat.
Mi-aș dori ca moartea lui să nu te afecteze atât de mult.
Suferința trece cu fiecare zi... datorită ție.
Îți voi întoarce favoarea
dacă soția ta va muri de mâna lui Spartacus, asemeni fratelui meu.
Cufărul tău e plin de bani și sânge.
Le merit pentru eforturile mele.
Ce-au spus muncitorii despre Ilithyia ?
Pe tine te ascultă Glaber. Încă nu ți-a spus ?
Nu mai are timp decât pentru tânăra Seppia.
Tinerii ăștia...
E de mirare că preferă atingerea ei, vorbelor tale ?
Ea nu va însemna nimic când Ilithyia se va întoarce.
Pe bazezi prea mult pe un viitor nesigur.
- Nu l-ați găsit pe Gannicus ? - Din păcate, n-am găsit nimic.
Deși am încercat din răsputeri.
Am căutat peste tot,
sub amenințarea pumnului și a sabiei...
Răspunsul a fost mereu același.
Voi trimite ofrande zeilor.
O să-i implor pentru un răspuns satisfăcător.
Hai să ne rugăm împreună...
și să căutăm divinitatea în îmbrățișări fierbinți.
Ilithyia și copilul pe care-l poartă trebuie găsiți.
- Dacă nu-i găsim... - Ce ?
Soarele nu va mai răsări ? Luna va dispărea de pe cer ?
Nu te mai gândi la târâtura aia. Glaber deja a uitat-o.
Nu sunt sclavul tău ca să mă poți lovi ! Am crezut că știi până acum !
Îmi cer scuze...
Nu cred că ai fost sinceră... Mai spune o dată.
- Îmi cer scuze ! - Din nou !
Îmi cer scuze !
Poziția ta în casa asta e din ce în ce mai neînsemnată.
În curând, doar eu te voi mai putea ajuta.
Când acea zi va sosi...
sărutările mele vor fi o adevărată comoară pentru tine.
- Înțelegi, iubirea mea ? - Da...
Un dar din partea zeilor...
Lucius ! Unde pleci ?
Să-mi liniștesc gândurile.
E o idee bună. Hai să ne plimbăm ca să putem vorbi.
Își îndreaptă furia către cine nu trebuie.
Iar eu am riscat totul pentru el...
Pentru răzbunare și pentru a termina totul.
Ai acționat doar pentru că aveai conștiința încărcată.
Nu vreau ca alții să moară pentru o cauză prostească.
- Și nu vreau ca fratele meu să moară. - Nu mai suntem frați.
Nu mai e nicio cale pentru a restabili legătura ?
Nu poți restabili o iluzie.
Frăția noastră... Încrederea pe care o aveam în tine...
N-au fost decât minciuni și amăgiri.
Crezi că trece vreo zi fără să nu mă gândesc la așa ceva ?
Mi-aș da viața pentru ca Melitta să trăiască.
Eu n-aș avea nimic împotrivă.
Și ce te oprește ?
Tu și Spartacus sunteți nehotărâți.
Nu vă puteți răzbuna, când răzbunarea e în fața voastră.
Dacă mori, n-o voi avea din nou în brațe.
Ți-aș face o favoare, eliberându-te de vină a ceea ce-ai făcut.
Înseamnă că sunt condamnat, până în ziua în care voi muri.
Nu ești nimic... Așa cum ai fost mereu.
Trebuie să așteptăm până când Spartacus ne înlocuiește.
- Timpul trece prea ușor. - Atunci să ne grăbim.
Așa stați voi de pază ?
Ne cerem scuze, eram...
Da, eram... doar...
Mergeți în pat. O păzesc eu pe Ilithyia.
Mulțumesc.
Te rog... Mai vreau puțină apă.
E îngrozitor, nu ? Să trăiești cu frică și fără să ai ce-ți dorești.
Așa e să fii sclav.
Te rog... Pentru copilul meu.
E adevărat ce i-ai spus lui Spartacus ?
Jur pe toți zeii !
Dacă Spartacus îmi ia viața,
sângele acestui copil îl va păta etern pe al lui.
E un om bun.
Nu-l voi lăsa să fie distrus de asta.
- Nu-l voi lăsa să te ucidă. - Mă vei ajuta ?
Da. Te voi ajuta... să scapi de lumea asta.
Ți-ai pierdut mințile ?
Vreau să te scutesc de ceea ce trebuie făcut.
Dacă îi iei viața, fapta te va apăsa toată viața.
Deci nu-mi dai de ales și iei această soartă asupra ta ?
Vreau să o fac pentru a fi tu cruțat.
Nu mă cunoști.
Spartacus...
Lasă-ne.
Vreau să vorbim.
Trebuie să pleci de aici.
Strălucești ca soarele dimineții.
- Pesemne că ai dormit bine. - Aproape deloc.
- Mare ghinion. - Nu aș spune asta.
Mă tem că o vei face.
Afară !
- Nu-ți permit să mă ameninți așa. - Nu te ameninț.
Te avertizez în privința bărbatului pe care îl iubești.
Cuvintele tale nu mă vor îndepărta de el.
A trecut vremea cuvintelor. Vino !
Trebuie să-ți arăt ceva mai concret.
- Unde e pretorul ? - În odaia lui.
- Ce s-a întâmplat ? - Un om aduce vești despre Ilithyia.
Pretinzi că știi ceva despre soția mea ?
Nu doar pretind. E prizonieră lui Spartacus.
- E în viață ? - Deocamdată.
- De unde știi asta ? - Am fost în tabăra rebelilor.
- Ești unul dintre oamenii lui ? - Nu sunt fugar.
Sunt un bătrân obosit, căutând puțină pace
înainte să cadă pradă somnului etern.
Spune-mi unde e prizonieră și vei primi o mare răsplată.
Soția ta ți-a lăudat generozitatea.
Mi-a promis înapoierea pământurilor confiscate de ticălosul de Sulla.
- E cu putință ? - Am puterea să o fac.
Cum rămâne cu soția mea, cu copiii ?
Cu frații și surorile mele, măcelăriți în numele Romei ?
Și pe ei mi-i poți înapoia, ticălos nenorocit ?
Dacă pui mâna pe mine, soția ta moare.
Dacă nu mă întorc la timp, moare.
Dacă încerci să mă urmărești, moare.
Ce vrea Spartacus de la mine ?
- Gaius... - Vorbește !
Te vei duce pe jos la Atella, chiar înainte de răsărit.
Ai voie să iei cu tine trei soldați.
- Spartacus va face la fel. - Și Ilithyia ?
Îți va fi înapoiată după aceea,
în schimbul unei căruțe cu armuri și cu arme.
- Să-i înarmez pe inamicii Romei ? - Ăsta-i prețul cerut de el.
Dacă îți vede trupele pe drumul spre Atella,
Spartacus nu se va înfățișa.
Îți vei pierde soția și copilul pe care îl poartă.
Nu v-am zis să nu puneți mâinile pe mine ?
Lăsați-l să treacă !
- Nu am încredere. - Nici eu.
Dar trebuie să fac ceva. Pregătiți o căruță.
Pretore, nu-i putem ajuta să continue războiul cu noi !
Spartacus nu i-a dat de ales.
- Mereu ai de ales. - Nu.
Spartacus mi-a lăsat o singură cale. Trebuie să merg pe ea.
Sunt bătrân, dar nu sunt prost.
Ți-am cerut mult, trimițându-te în bârlogul fiarei.
Mi-a făcut mare plăcere să-l sfidez pe împuțitul de pretor.
Spartacus, Glaber e de acord ?
Mă duc la Atella, să duc totul la capăt.
- Da ! - Să-i luăm armele și viața !
- Da ! - Nu.
Dacă nu ne ținem de cuvânt, nu suntem mai buni decât romanii.
Vom face cum am zis.
Dacă poți lua doar trei oameni, aș vrea să fiu printre ei.
Și eu, deși îmi displace compania.
Și eu aș vrea să vin.
Pe nimeni n-aș primi mai bucuros,
dar încă nu te-ai vindecat după ce ai pătimit în arenă.
- Îl voi înlocui eu. - Pentru o cauză în care nu crezi ?
Oenomaus crede în ea. Poate o voi face și eu, cândva.
Întoarceți-vă cu armele... și în viață.
Ești nebun să ai încredere în cuvintele lui Glaber.
Nu în el am eu încredere, ci în tovarășii mei.
Vom reuși împreună.
Vom obține mijloace să-l ucidem pe Glaber, cu tot cu armata lui.
Spartacus !
Bătrânul susține că soția mea e la tine.
E o fâșie din rochia ei. Încă i se simte mirosul.
Puteai să i-o iei de pe trupul lipsit de viață.
M-am gândit la asta.
Sabia tăind carnea, sângele ei scurs pe pământ,
așa cum s-a vărsat sângele soției mele.
- Dar nu i-ai luat viața. - Nu sunt ca tine.
Nu voi ucide o femeie pentru nesăbuința soțului ei.
Mi-ai scris numele pe pieptul unui mort.
Ai încercat să-mi iei viața pe străzile din Capua,
apoi în arenă.
Dar pierzi cea mai bună ocazie de a te răfui cu mine.
Nu pierd nimic. În curând, te voi ucide.
Aduceți căruța !
Am strâns multe regrete,
de când ne-am văzut întâia oară, acum o viață.
Mă rog ca această decizie să nu se numere printre ele.
Îți vei primi soția înapoi. Îți va naște un urmaș.
Dar, când îți vei privi copilul în ochi,
îți vei aminti veșnic
cum i-am cruțat pe amândoi.
Mă tem că ai dreptate. Chiar nu ești ca mine.
Soția ta e inima care bate în pieptul tău.
Ai fi dat totul ca să o revezi în viață.
Dar eu aș face orice... ca să te văd pe tine mort.
Ucideți-i !
Adăpostiți-vă !
Salvius ! Dă semnalul !
Retragerea !
Ai așteptat destul până să dai semnalul.
Eu țin la onoare.
Repede ! Înainte să-și revină !
Mergeți pe jos. Eu mai rămân puțin.
- Lucius... - Mergeți !
Înainte să-mi vină mintea la cap !
Măcar nu e un nenorocit de roman...
Nu-i lăsați să ajungă în pădure ! Duceți-vă !
- Nu voiai să faci schimbul ? - Voiam să-l ucid pe Spartacus.
Dar el a reușit să scape din nou prin trădare și înșelăciune.
Îl vei captura în curând.
Cu prețul soției și al binecuvântării din pântecul ei ?
Aș da întreaga lume bucuros să-i strivesc gâtul sub călcâi !
Ilithyia trebuie să se întoarcă în această casă. Zeii au văzut...
Zeii ar face bine să coboare din cer dacă vor să o mai vadă în viață !
În zilele ce vor urma voi jeli pierderea soției și a copilului
și cinstea adusă numelui familiei sale.
Vom jeli alături de tine.
Aș vrea să fac o baie,
să mă spăl de sânge și de gânduri negre.
Du-te. Îți voi aduce vin.
Știi ce a făcut ?
Ce a considerat că trebuie ca să-l ucidă pe Spartacus.
A distrus întreaga lume. Mi-a luat motivul de a trăi.
Poate motivul tău. Inima mea încă bate.
- Și cea a fratelui tău ? - Gaius îl va răzbuna.
Atunci ar trebui să se răzbune pe sine însuși !
E a fratelui tău, nu-i așa ?
Credeam că au luat-o sclavii săi, atunci când l-au ucis.
Sclavii nu-s vinovați.
- Cum ai găsit-o ? - Zeii m-au călăuzit spre adevăr.
Era ascunsă printre comorile lui Ashur.
Le-a luat de pe trupurile celor uciși de mâna sa.
Ashur ?
Probabil a fost acolo în noaptea când a murit fratele tău.
Dar ticălosul ascultă doar ordinele lui Gaius Claudius Glaber.
Am pierdut așa de multe... Oameni dragi...
Cei pe care credeam că-i vom avea etern alături.
Dar, prin moartea lor,
lanțurile care ne leagă de dorințele altuia s-au frânt !
Fără o astfel de lovitură, n-am fi fost acum îmbrățișați.
Nu. N-am fi fost.
Îngenunchează.
Te rog...
Știi ce înseamnă să iubești ?
Să fii plin de lumină și de speranță ?
Să ți se răspundă la fel, de către singurul om
care poate cunoaște cu adevărat profunzimea sufletului tău ?
Asta mi-a luat soțul tău.
Îi voi plăti cu aceeași monedă.
Dar el a pus răzbunarea mai presus de viața ta.
De te-aș ucide, tot n-am fi chit.
Nu te iubește cum mi-am iubit eu soția.
- Mă lași în viață ? - Nu o fac din bunătate.